Асен Разцветников
Ех, ти лято…

chitanka.info

Ех, ти лято, ех, ти мъка — мъка-мъченическа,

шир безбрежна, тежки ниви, мургави момичета!

Жънем ние тук от тъмно, жънеме и трупаме

и след нас пълзят и шушнат златогриви купища.

А в нивята — огнен конник — хукнало е лятото,

сто слънца са, майко моя, на чело му блеснали,

сто слънца са на небето звъннали и пламнали —

грей и пари всяка бучка, всеки стрък и камъче.

Изгоряха бузите ни, китките ни китени,

с ален пламък и със слънце пълни са душите ни.

Ах, ще трепнем, ах, ще паднем, мъртви и задъхани —

дето толкоз много слънце, майко, сме погълнали!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.